Hold øjnene fokuseret på disken.
Men det bliver sværere. Jeres øjne er så trætte af at stirre.
Jeres øjenlåg føles som bly. De ønsker at lukke sig.
Tungere og tungere...
I er nødt til at lukke dem... nu.
Mine damer og herrer, disse tre personer er nu hypnotiserede.
Forslag, jeg giver, vil blive accepteret-
- lige meget hvor tåbelige de end måtte være.
Archie...
Archie, når du vågner, vil der være en killing foran dig.
Der findes intet mere skræmmende i verden end det her væsen.
Du vil ikke have noget med den at gøre.
Nej! Ingen killinger.
- Det er bare en killing. - Væk!
Den slår os alle sammen ihjel!
De kommer fra Sibirien. Et voldsomt og farligt sted.
Da deres mor var gravid, blev hun angrebet af en bjørn.
Allerede i livmoderen vidste pigerne-
- at for at overleve skulle de klamre sig til hinanden.
De holdt tæt om hinanden, og det her var resultatet.
Fødslen var så pinefuld, at den slog moderen ihjel.
Faderen døde af chok, da han så dem. Zoya og Nika var helt alene.
I livmoderen beviste de deres utrolige overlevelsesevne.
De levede af mælk fra en ged og nedfaldne agern fra et træ.
De iagttog ulvene. Som fireårige kunne de jage.
De lærte sig selv at tale, at synge-
- og at spille instrumenter, som de selv lavede.
En interessant historie.
Jeg har fortalt den tusind gange og finder den stadig inspirerende.
Hvordan ved du, at de klamrede sig til hinanden i livmoderen?
- Prøver du at belære mig? - Det var ikke ondt ment.
Jeg er læge, en naturlig skeptiker. John Thackery fra Knickerbocker.
Lester Brockhurst.
Mr. Brockhurst, vil du lade mig undersøge pigerne?
- Hvorfor? - Fra et videnskabeligt perspektiv.
- Hvornår så de sidst en læge? - Jeg sørger for, at de er sunde.
Naturligvis, og det gør du vist godt.
Jeg kurerede en af dem for dysenteri i fjor.
Så de har ikke den samme fordøjelseskanal?
Jeg stoler skam på læger, men det tager tid, som koster mig penge.
Må jeg hyre dem til en privat forestilling?
Vi skal transporteres. Og jeg vil have et måltid på et fint sted.
Det kan bestemt ordnes. Du hører fra mig.
Released on www.DanishBits.org
Morfin mod smerten.
Sygeplejersken tager dig ind på en anden stue, så du kan hvile.
Så burde røntgenbillederne være færdige.
Jeg kommer og ser til dig og kører dig hjem.
- Hjælper de? - En smule.
Zinknålene skal vist dækkes med kviksølv.
Strømstyrken, ioniseringen kræver, afhænger af tumorens størrelse.
Men indgrebet dræber de ondartede celler, ikke de raske.
Mindre risikofyldt end laryngektomi.
Jeg så flere i Paris. Alle gik galt.
Luftrøret kunne ikke genskabes efter at have mistet så meget væv.
- Det er et forsøg værd. - Af mangel på en anden løsning, ja.
- Men det er eksperimentelt. - Jeg har ikke tid til to års studier.
Jeg håbede på din hjælp. Du har erfaring med at arbejde hemmeligt.
Undskyld. Jeg mente bare, at jeg har brug for en, jeg kan stole på.
Harold, sig til Croker, at han får de sidste 100.000 på tirsdag.
Ja. Og Harold, hvordan går det med Brooklyn-linjerne?
Jeg vil ikke læse i avisen, at de er blevet bortauktioneret.
Jaså. Okay.
Det gør intet. Bare hold mig ajour.
Okay. Jeg er nødt til at lægge på, Prettyman. Farvel.
Søster Elkins. Hvad er det, du...?
Jeg har set andre piger få invitationer til indsamlingsballet.
Jeg vil vide, hvornår jeg får min.
Hvor mange andre piger skal jeg se med en invitation i hånden-
-før jeg får en?
Du plejer altid at have så meget kløgtigt at sige.
- Hvad er der i vejen? - Folk kan se... Glasset...
Det generer ikke mig. Generer det dig?
Måske bør jeg stoppe, så du kan få styr på tankerne.
Nå, hvad bliver det til med min invitation?
Snart. Meget snart...
Godt.
Her er så hovedteltet. Midten af vores cirkus.
- Hvor fuld bliver tilhørerlogen? - Under Thackery...
- kunne man kun få ståpladser. - Sådan er det ikke med dig, Russell.
Vi har ingen sugemaskine eller andre elektriske apparater.
Belysningen er også bedre her.
- Din er vel stadig god nok. - Til hvad?
Carr har brug for en operation. Navlebrok.
Jeg har haft det i årevis, men nu skal det fikses.
Jeg har læst din brokafhandling. Jeg vil gøre det for ham.
- Mit indgreb? - Russel læste afhandlingen grundigt.
Men han har aldrig udført indgrebet.
- Skal det gøres på dit sted? - Naturligvis. Her går det jo ikke.
Der er regler.
Jeg tænkte på, med al respekt, Russell-
- at fordi jeg opfandt indgrebet, så burde jeg måske udføre det.
Naturligvis. Du var det første valg.
Vi burde gøre det her, hvis vi kan.
Jeg spørger Thackery. Måske kan han få bestyrelsens godkendelse.
Så venter vi på at høre fra dig.
- Hallo. - Vi er herinde.
- Beklager forsinkelsen. - Det gør intet. Vi ventede.
Godaften, dr. Gallinger.
- Hvad laver du her? - Din kone indbød mig til middag.
- Hvorfor inviterede du dr. Cotton? - Som tak for det, han gjorde for mig.
For os. Takket være ham har jeg det sådan her.
Eleanors fremgang glæder mig.
Hun er måske mentalt i stand til at få børn igen.
Er det ikke vidunderligt, skat?
Det går så godt for hospitalet, at New Jersey vil have, at vi udvider.
Vi har haft patienter fra hele landet og Europa.
Godt, at det er lukrativt at udnytte desperate folk.
- Du må ikke fornærme gæsten. - Det gør ikke noget.
Han har ret til sin mening, selv om den er forkert.
Forkert? Du lemlæstede min kone.
Men her sidder du med din kone-
- en skøn værtinde, som har lavet god mad.
For et halvt år siden var det blot din drøm.
Så er det dig, der er forkert på den.
Undskyld mig. Lad mig give jer et eksempel.
En ung mand havde hele livet lidt af paranoia, mistro til andre.
Han hørte stemmer, var hypokonder-
- og kunne ikke fungere på grund af sin selvoptagethed.
Som med Eleanor vidste jeg, at sepsis var årsagen-
-så jeg fjernede straks hans tænder.
Først var forandringen lille, men jeg måtte hjælpe ham.
Så jeg fjernede hans mandler og galdeblære. Mistroen forsvandt.
Så jeg fortsatte. Til slut var hans milt, tyktarm og testikler væk.
Du gode gud!
Det kan virke voldsomt, men jeg er glad for at kunne sige-
- at den unge mand er hjemme, har et job, er fri for symptomer-
- og lever et relativt normalt liv. For fem år siden var det umuligt.
Normalt? Den unge mand er ikke hypokonder mere-
- fordi der ikke er noget tilbage at bekymre sig om.
Tænk, at en læge er så bange for videnskabelige fremskridt.
- Er alt vel? - Jeg har det ikke godt.
- Hvor er toilettet? - Oppe ad trappen og til venstre.
- Vær ikke grov. Han er vores gæst. - Hvorfor inviterede du ham?
- Jeg har lyst til at slå ham ihjel. - Du kan bare fjerne hans tænder.
- Uden bedøvelse. - Jeg ønskede ham her.
Og I må begge godt opføre jer ordentligt under desserten.
Jeg har ingen appetit.
Undskyld, mrs. Gallinger. Jeg går hjem. Jeg har det ikke godt.
Det er jeg ked af at høre. Men det var godt, at du kom-
- så jeg kunne vise min påskønnelse af det, du gjorde.
Naturligvis. Godaften.
Er du parat?
Jeg vil gøre mit bedste, mor.
Jeg elsker dig, min skat. Vi ses, når du vågner.
- Behøver du et afdækningsstykke? - Nej.
Hun er en patient og har brug for en kirurg. Jeg er kirurg.
Tak.
Godt. Giv mig elektroderne.
Få kontakt med zinken og kviksølvet, som er blevet injiceret-
- for at ioniseringen bliver komplet, og kræftcellerne dræbes.
Du gjorde det godt med dem her.
Når det er forbi, skal de laves til en halskæde for at dække arret.
1.000 milliampere.
Tre, to, en...
Godt.
Nogen forandring? Den bør skrumpe ind og blive blødere.
Igen. Øg den til 1.200 milliampere.
- Hvad foregår der her? - Jeg er kirurg. Dr. Chickering!
Der er ikke planlagt operationer i aften. Du bør ikke være her.
Jo, jeg bør!
Og hvad med ham?
Jeg er sværere at forklare.
- Undskyld mig. - Det er i orden.
Nu kæmper I mod tiden.
- Hvad laver du? - Laryngektomi.
Tumoren sidder i strubehovedet, luftrøret og spiserøret.
- Hvad forslår du? - Sy sammen. Overvej alternativerne.
Alternativerne? Vi ved, hvad der vil ske.
Hun sulter ihjel, kvæles eller bliver kværket i sit eget spyt.
Den del kan fjernes, men det rammer slimhinden.
- Jeg skærer så tæt, jeg kan. - Den er helt og aldeles svulstagtig.
Pokkers! Luftrøret er ødelagt.
Huller overalt. Læberne er blå. Hun har hypoxi.
- Hvad laver du? - Jeg prøver at redde min mor!
- Jeg påtager mig ansvaret. - Du arbejder ikke her.
Ventriklen kan ikke fikses. Luk med væv. Åndedrættet er anstrengt.
- Hvad laver dr. Edwards her? - Han kendte indgrebet.
- Hvorfor leder han ikke operationen? - Jeg har mistet synet på venstre øje.
Så din assistent er halvblind og har ingen dybdeopfattelse? Skønt!
Hudflet os venligst senere! Vi har problemer her.
Du godeste...
Tag væv fra skjoldbrusken og lap hullet i trakealringene.
- Ser du godt nok til at gøre det? - Ja.
Træk nu vævet henover. Bekymr dig ikke om det kræftramte område.
Giv hende noget at ånde igennem.
Hold det mod forvæggen. Så syr jeg.
Jeg er ikke ren, men det er instrumentet.
Min lap er næsten færdig, men hun får stadig ikke luft.
Den falder fra hinanden. Vi skal bruge mere væv!
Hun er cyanotisk.
Der er ingen puls.
Vi kan tage af den bløde gane for at dække området ved subglottis.
- Bertie... - Nej!
Lad hende være. Hun har været gennem nok.
Lad hende være.
For satan...
Det kunne aldrig være lykkedes. Da hun fik diagnosen, var hun død.
Det skulle studeres og udvikles til fuldkommenhed.
Men hun var min mor. Hvad skulle jeg have gjort?
Jeg driver ikke et cirkus. Vi har ingen balanceakter her.
Men nogle gange er man nødt til at løbe en risiko!
Ikke i mine operationsstuer!
Det er nok bedst, hvis jeg siger op.
Det er jeg enig i.
Så slipper jeg for at fyre dig for at have brudt reglerne.
Slut dig nu til din familie.
Jeg er så ked af det...
Det er jeg også.
Jeg var dum nok til at tro, at jeg kunne gøre det.
Du må være rasende på mig.
Du havde modet til at prøve. Jeg kunne ikke engang kigge på.
- Hvorfor forlader Vera os? - Gravid.
- Har hun et sted at bo? - Nej.
- Og faderen? - En hvalfanger, hun mødte på en bar.
- Han er et sted på Atlanten. - De kan da ikke sætte hende på gaden.
- Jeg kan prøve at få hende på Knick. - De vil nok gerne høre fra dig...
- Jeg troede, at jeg var gravid. - Jeg har jo sagt det.
- Lad ikke manden slutte inde i jer. - Det gjorde hverken jeg eller Vera.
Men en mand lytter ikke, når han er i den tilstand.
Han betaler for at slutte, hvor han vil.
- Hvordan tjener man ellers penge? - Rose, fortæl Nettie om det.
En mand, der trækker den ud, er for det meste ønsketænkning.
Men der er andre måder at undgå graviditet på.
- Hvilke måder? - Det taler vi om en anden gang.
Søvnen kommer.
Sov...
- Fungerede det? - Det lader det til. Flot klaret.
- Hvad synes du? - Du er troldmanden Merlin.
- Jeg fatter ikke, at det virker. - Heller ikke mig.
Det lader til at nå en del af hjernen, som ikke er fysisk.
Hvis man kan få en under hypnose til at gøre alt muligt sjovt-
-hvorfor så ikke bruge det praktisk?
Ændre folks opfattelsesevne, bremse deres misbrug.
Jeg har hørt mere skøre idéer. Faktisk i det her rum.
Hvilke vaner har forsøgspersonen?
Enkle, direkte instruktioner.
Mr. Cleary, når jeg puster på dig, så vågner du-
- og vil ikke længere have lyst til at ryge din pibe.
Du vil afsky den. Blot synet af den vil gøre dig vred.
- Hvad fanden er det? - Det er din pibe.
- Den er ikke min! - Jo. Vil du have den?
Det kan du fandeme bide spids på!
- Beklager. Rent hokuspokus. - Tak for at spilde vores tid.
Skrub af!
Jeg ville gerne fremlægge noget for dig.
- Kender du til Garrison Carr? - Nej.
En kendt tænker i visse kredse. Han har brug for en brokoperation.
- Hvilke kredse? - Little Africa. Harlem.
Hvis anmodningen til bestyrelsen kom fra dig...
Jeg kan prøve.
Der skal være en læge til stede, så jeg kan genoplive dem-
- når de opdager, at din foreslåede patient er en neger.
- Bertie hin forsvundne. - Jeg vil godt vende tilbage.
- Og Zinberg? - Han er enestående.
Det, han laver derovre, ville imponere dig.
Men jeg var lidt for dumdristig for ham.
Jeg så notitsen om din mor i avisen. Det gør mig ondt.
Jeg har brug for tempoet på det her sted. Dit tempo.
Måske har jeg forandret mig.
Måske er jeg ikke så dumdristig og hurtig, som du husker.
Algernon fortalte mig, at du opererede med en telefon.
Nogle ting har ændret sig. Det lover jeg dig.
Også for mig. Ellers ville jeg ikke være her.
Jeg ved nu, at jeg hører hjemme her.
Det har jeg altid vidst.
- Hvad siger han? - Han vil ikke have, at du er her.
Jeg prøver at hjælpe ham og få lidt information.
Hvor længe har han haft det sådan her?
Har han set nogen fra sundhedsministeriet?
- Han frygter deportation. - Det er ikke min hensigt.
Manden fra sundhedsministeriet truede med det.
Hed han Speight? Ved du det? Speight?
Han siger, at han var en gris. Fed som en tønde.
Gav du det her til inspektør Speight?
- Den tilhørte hans bror, Aldo. - Må jeg tale med ham?
- Aldo er død, signorina. - Havde han de samme symptomer?
Ja, samme symptomer. Fingrene blev sorte. Blod overalt.
Han fik det dårligt på skibet og døde indenfor en uge.
Havde din bror penge? Var han velstående?
Hvordan havde han så råd til en andenklassesbillet?
Det ved han ikke. Måske stjal Aldo den. Men Gino kom her på ærlig vis.
Han er god, har familie og arbejde. Han har ikke gjort noget galt.
- Du skal gå. - Han skal tilses af en læge.
- Han vil have, at du går. - Naturligvis. Undskyld.
Når hævelsen fortager sig, skal det holdes højt. Så kan du gå hjem.
Undskyld mig.
Lucy.
Undskyld. Det må have været en overraskelse.
En behagelig overraskelse. Velkommen tilbage.
Jeg ved, at jeg følte mere end dig.
Men jeg lader ikke, som om min adfærd ikke var for at såre dig.
- Det gjorde den. - Jeg var vred.
Og jeg opførte mig barnligt. Det må du undskylde.
- Jeg ventede ikke at blive tilgivet. - Men det har jeg gjort.
Jeg har lært meget om tilgivelse og håber, at jeg får din.
Naturligvis. Jeg ville give alt for at blive venner igen.
Samme her.
- Der bliver snart afholdt et bal. - Undskyld mig?
For at indsamle penge til det nye hospital.
Jeg hørte, at du har et nyt damebekendtskab.
Hvis du ønsker at deltage, ville det være fair mod hende...
- Jeg kender ikke hendes navn. - Genevieve.
At varsle hende i god tid, så hun kan skaffe sig en kjole.
- Tak. Kommer du? - Vi får se.
Algie har bedt Thackery om at spørge om lov til at operere-
-på ham D. W. Garrison Carr.
Ham Carr er en, vores gut lytter til.
Algie får min stemme, men går længere, end bestyrelsen holder ud.
Carr gør mere skade end gavn.
- God eftermiddag. - Giv mig en Glenlivet. To, tak.
Det er for tidligt.
Barrow har fået forespørgsler af nervøse bidragydere omkring Algie.
Det er kun én operation, og Algie har opfundet den.
Jeg indvender intet imod hans kvalifikationer.
Hellere ham end Thackery, men bidragyderne ser Thack som en gud-
-og det skal de blive ved med at tro.
Det er ikke kun deres vurdering af Thackery, der betyder noget.
De vil ikke have, at det nye Knick skal være integreret.
- Negerdoktor eller negerpatienter? - Begge dele.
Hvis Algie skal med nordpå, så må vi ofre noget.
Så bliver det patienterne.
FØRSTEKLASSES- OG ANDENKLASSES-PASSAGERER
Prammen tager de lavere klasser til Ellis Island for at blive inspiceret.
- En læge tjekker dem hurtigt her. - Og hvis de får et mærke?
Så undersøger en læge på Ellis dem grundigere.
Synes han, at de er for syge, så kommer de ikke ind i landet.
- Over 25.000 i fjor. - Hvor tager de så hen?
- Hvor de kom fra. - Hvad kan sende dem tilbage?
Alt, som er meget smittefarligt. Trakom, tyfus, kolera...
- Pest? - Absolut.
Og de skal tilbage til oprindelseslandet?
Rederierne skal betale 100 dollar i bøde for hver samt rejsen tilbage.
Så de fleste rederier laver egne undersøgelser i hjemmehavnene.
Men derovre slipper alle igennem.
I den her ende overser vi dem ikke.
- Er der så mange hver dag? - Ja, og det bliver værre.
Og det her er kun tredjeklasses-passagererne.
- Og første- og andenklasses? - De står af dernede.
Immigrationsfolk har mødt bådene i havnen og tjekket om bord.
Der er kun lille risiko for smitte fra dem, der har penge.
Dr. Thackery, nogen eller nogle vil tale med dig.
De venter på dit kontor.
Undskyld mig.
- Mr. Brockhurst. - Droschen kostede en dollar.
Zoya er til højre, Nika til venstre. Sig hej, piger.
- Hej. - Nika.
- Hej. - Hun er den dumme af dem.
Fremragende. Lad os gå i gang. Følg venligst med mig.
- Hvorhen? - Til røntgenrummet.
Jeg vil se, hvilke knogler og indvolde de deler.
Skal de klæde sig af, koster det mere. Hvis det er det, du vil.
- Det er ikke det, jeg vil. - Det vil mange mænd.
Alle har sagt, at det var pengene værd.
Vent i forhallen. Det tager cirka en time.
Følg blot med mig.
...alle moderne finesser. Elektrisk brødrister, gasovn.
De installerer tilmed en madelevator til is- og madleverancer.
- Jeg kan lære at lave mad til dig. - Vi hyrer nogen til at gøre det.
En, som laver det, du vil have.
- Hvornår kan vi flytte ind? - Om en måned eller deromkring.
Alle projekter går langsomt grundet efterspørgsel efter arbejdere.
Jeg har brug for tid til at indsamle resten af pengene til din frihed.
Du skal ikke tilbringe ét minut mere end nødvendigt hos Ping Wu.
- Kan du se os for dig her? - Der er smukt.
Men det havde været dejligt at kunne se parken.
- De lejligheder er lidt dyrere. - Jaså.
Med alle mine udgifter... Og vi skal købe møbler.
Jeg forstår, Hermie. Du gør, hvad du kan, går jeg ud fra.
Tænk, hvis vi boede højere oppe og kiggede ud, mens vi bollede.
Jeg ville bøje mig frem.
Og du ville hive min kjole op.
Hive din stive pik frem.
Mærke min våde kusse.
Og kigge ud på hele parken, mens du lader den glide ind i mig.
Kong Hermie og hans store bandit...
Jeg vil have hende i en time til.
Så det her er jeres ribben og hjerter, som sidder indeni.
Her er muskelbåndet, der holder jer sammen.
Det her er jeres lever. I har kun én lever til jer begge.
Hvis det er det eneste organ, I deler-
- så er det nok muligt at adskille jer.
- Adskille? - Hvis I ønsker det.
Jeg skal vide meget mere, undersøge jer mere. Mere om jeres fortid.
Ikke historien, han får jer til at fortælle. Sandheden.
Hvordan mødte I mr. Brockhurst?
Vi boede i en skov i Sibirien. Han var opdagelsesrejsende.
I står ikke på scenen. Der er kun os her.
- Hvor kommer I oprindeligt fra? - Vi blev begge født i Minsk.
Hvis kun én af jer blev født der, så havde det været et mirakel.
Far ville ikke have os og solgte os til et cirkus, da vi var små.
Vi flyttede fra sted til sted.
Prag, Bologna, Marseilles-
- og så Blackpool, hvor mr. Brockhurst købte os og bragte os hertil.
- Hvordan behandler han jer? - Bedre end nogle af de andre.
Har I gået i skole? Kan I læse?
- Jeg kan nogle bogstaver og tal. - Og dig, Nika?
Nika er genert. Men hun er smart. Hun ved mere end mig.
Hvad siger mr. Brockhurst om jeres arbejde for ham?
Vi er hans ejendom.
Han siger, at ingen andre beskytter os.
Hvis vi forlod ham, hvor skulle vi så tage hen?
I det her land ville de smide os i et bur og lade os dø.
Så han beskytter os. Vi gør, som han siger.
Og hvad med de mænd, han talte om?
Jeg vil ikke tænke ilde om jer. Jeg vil blot hjælpe jer.
Af og til...
vil mænd have, at vi skal være nøgne med dem.
Se os kysse hinanden og røre hinanden.
- Og være sammen med dem. - Gode gud...
Det minder ikke om historien, mr. Brockhurst fortæller, vel?
Nej, Nika. På ingen måde.
- Hvorfor tog det så lang tid? - Det tog tid at få det, jeg ønskede.
- Fik du det så? - Ja, men jeg vil se dem igen.
- Hvorfor? - For som jeg sagde til dem...
så er det muligt at adskille dem.
Dele dem? Hvorfor fanden ville jeg ønske det?
Ingen vil se to piger, der engang hang sammen.
- De kunne få et normalt liv. - Jeg er sgu ligeglad.
Jeg tjener på dem. Det skal du ikke blande dig i.
- De bør bestemme selv. - Hvad fanden har du gang i?
De er mine. Jeg har papirer på, at jeg er deres værge.
Hvor er mine penge og mit måltid?
- Din skide parasit. - Hvem fanden er du?
- Bliv nede. - Det skal nok gå. I er sikre.
Kom med mig. Vær tavse.
Godt...
Det må du undskylde.
I morgen kommer jeg forbi og taler med jer om medicinske ting.
Men nu skal I hvile. I er sikre her.
Mr. Cleary bliver, så længe I ønsker det-
- og han holder vagt udenfor døren, mens I sover.
Vi ses i morgen tidlig.
Bare rolig. Der vil ikke ske jer noget.
Må jeg sætte mig?
Ikke for at være uhøflig, men jeg har en masse spørgsmål.
For eksempel... Hvordan skider I to?
Er det sammen, eller går det hele gennem én af jer?
Nu placerer jeg en klemme på ligamentum hepatoduodenale.
Når man skærer i leveren, er blødningen normalt stor, men se her.
- Næsten intet blodtab. - Og vores patient?
- Pulsen er stabil. - Det er nøglen til adskillelsen.
Vi går herned for at få adgang til og klemme ligamentet.
Det svære bliver at dele leveren, så de hver får en lige stor del-
- som kan regenerere jævnt i dem begge.
Vi må heller ikke skade bughinden omkring indvoldene.
- Det er Brockhurst, som bekymrer mig. - Det har jeg ordnet.
Harry?
- Venter I på resten af holdet? - Vi er på udkig efter et møgsvin.
- Hvad bringer dig hid? - En pige i nød har brug for en seng.
- Men burde jeg mon gå ind? - Jeg kan spørge på dine vegne.
Du må hellere undlade at nævne mit navn.
- Du ser bleg ud. Er du syg? - Jeg har ikke spist meget.
Lad mig byde på frokost. Pounce kan holde vagt selv.
- Hvis du tager en pølse med. - Hvis du har penge.
Tak.
Der er den bedste oksekøds- og ølpie.
Luk øjnene. Så tror man, at man er i Dublin.
- Hvad er der galt? - Ingenting.
Jeg har betalt ti cent for det. Spis nu noget.
Få farven tilbage på kinderne.
- Hvad er der? - Jeg har det godt. Spis videre.
- Harry, altså... - Jeg vil ikke have medlidenhed.
Så slipper du, men det er fandeme hårdt for mig at se dig lide.
Hvorfor er du noget særligt?
Kun jeg troede aldrig på, at du var hård som sten.
Jeg vidste, at du var blød. Et menneske.
- Fornægter du også det? - Det har jeg aldrig sagt.
Intet menneske fortjener det, du har været igennem på det seneste.
Jeg tænker tit: "Hvis det er slemt for mig, hvad så med hende?"
Det ødelægger mig.
Jeg har mindre end intet. Jeg er ubrugelig, ikke til nytte for nogen.
Intet job, intet kald, intet formål.
Det er ikke let at miste det, du mistede.
- Afskediget. - Demaskeret.
Jeg har ingen steder at gå hen. Alle er ligeglade.
Jeg kan ikke engang trodse søstrene mere. Jeg er bange som de andre.
Uden et job ender det med, at de sætter mig på gaden.
De skide geder. Det kan de ikke gøre.
Jo, hvis de skal have betaling, og jeg ikke kan betale.
Hvad med de tre dollar, jeg har sendt hver uge?
Hvilke tre dollar?
Har du ikke fået dem?
Har de skidehellige søstre været efter dig på grund af det, du gjorde-
- og så stjålet dine penge? Sikke nogle smatkusser!
Det gør ingen forskel, hvem almisserne kommer fra.
- Hvad skal jeg dog gøre? - Du gør det her.
Forlad det sted og bo hos mig. Det er sgu ikke en invitation.
Damen på gangen lavede et forhæng. Lav de regler, du ønsker.
Jeg følger dem til punkt og prikke. Men du kommer med mig. Basta!
- Må jeg få en whisky? - Drik min.
Ondskabsfulde, forbandede smatkusser!
Skal jeg varme stegen fra i går op til dig?
Nej.
Tak, for at du har gjort så meget i de sidste par dage.
Det glæder mig at kunne hjælpe.
Du gør mig i bedre humør.
Jeg kan nok godt gøre dig i endnu bedre humør.
Du ved det ikke endnu-
- men lørdag bliver en mærkedag i dr. Bertram Chickering Juniors liv.
Jaså?
- Er det en slags helligdag? - Det kan du godt kalde det.
Cecily besøger sin bror på Harvard og kommer først hjem på søndag.
Så derfor har vi min lejlighed helt for os selv.
Er det til ballet?
Ja.
Når det er overstået, vil ingen se dem som misfostre eller monstre.
Kan du forestille dig, hvordan de får det, når de endelig er normale?
Nej. Det kan jeg ikke.
- Det var ikke min mening. Undskyld. - Hold op, John.
Jeg er det, jeg er, og det kan jeg leve med.
- Men jeg kan ikke leve sådan her. - Hvad mener du?
Jeg kan ikke leve med dig her, John.
Du ankom en aften. Du var tilbage.
Du havde brug for mig, og det ønskede jeg.
Så jeg venter på, at du banker på døgnet rundt.
Jeg venter her og håber, at du vil komme-
- selv om jeg ved, at du har været sammen med en anden kvinde.
Det har du ret til. Jeg kan ikke gøre krav på dig.
Hvad kan en kvinde som mig forvente sig af nogen mand?
Men det er for svært at vide, at vi aldrig skal være sammen.
Jeg kan ikke narre mig selv mere.
At være tæt på dig er for smertefuldt.
Abby, jeg elsker dig. Det stoppede jeg aldrig med.
Du kommer her kun for at tale. Alt andet gør du andetsteds.
Vær nu sød at gå.
- Abby... - Du er nødt til at gå!
Nej...
Ripped and synced by ---===DBRETAiL===---